Fee, Fi, Fo, Fumm !
De unde vine tunetul nu întreba,
... de ce turmele au dispărut, de ce păsările renunță la cânt.
Întoarceți-vă degrabă la casele voastre, căci monștrii cutreieră tărâmul Britanniei.
- Jack, nu te-ai culcat ! - Iartă-mă, tată.
- Uriașii m-au trezit. - Jack, e doar o furtună.
Mama spunea că uriașii tună. Uite !
- Unde ai găsit-o ? - Printre lucrurile ei vechi.
Îmi citești restul ?
Fie. Unde ai ajuns ?
Călugării voiau să-l întâlnească pe Dumnezeu.
- Și făcură boabe magice de fasole. - Boabe de fasole fermecate, da !
Acum îmi amintesc.
Din semințele unei verzi păstăi fermecate se deschise o cale către Domnul Creației.
Dar în loc să ajungă într-un frumos Paradis,
găsiră primejdie de fiecare fu ucis.
Un loc funest între pământ și ceruri,
Gantua, țara unor creaturi uriașe și feroce.
Căpcăunii, izolată nu mai era lumea lor, ca o plagă coboară către lumea de jos.
Luând exemplu adevăraților suverani furară bogățiile bieților umani.
- Dar mai profan și nelegiuit ... - Fu înfruptarea din carne, sânge și oase.
- Partea asta e dezgustătoare. - Îți provoacă frica, Isabelle ?
- Nu mi-e teamă de uriași. - Nici de teribilul lor conducător ?
Un căpcăun uriaș cu două capete.
Ce mult îți place să citești, mamă ! E doar o poveste.
Crezi ?
Regele Erik se folosi de Neagra Magie pentru a opri acele inimi în plină furie.
Fu o vrajă din care, mare realizare, ieși o coroană fără asemănare.
Coroana magică a regelui Erik e partea mea preferată.
În momentul în care se încoronă, uriașii, ca sclavii, capul plecară.
Se-ntoarseră unde se născură pentru totdeauna în ferecătură.
- Dispuse ca vrejul să fie doborât ... - Iar pacea deveni un bun obținut.
Puține fermecate boabe rămaseră în siguranță cu Erik, cât mai domni.
Și-n ziua în care Cloister regele pierdu, coroana și boabele cu el le ținu.
Glorioasă și eroică fu fapta aceasta, dar adevărul, încet ...
Deveni legendă.
Ce se va întâmpla când se vor întoarce uriașii ?
- Nu se vor mai întoarce. - Și dacă se întorc ?
Jack !
Gărzile regelui vor întări mitul creat.
- Vreau să devin o gardă. - Temperamentul nu-ți lipsește,
dar gărzile regelui trebuie să fie de sânge nobil.
În al nostru, în schimb, e mult praf și sudoare.
E doar o poveste, Jack. Uriașii nu există.
- Regele Erik a existat ? - Da, iubito.
Într-un anumit sens, mai trăiește. În tine curge sângele lui.
- Am văzut unde e îngropat. - Ai fost în catacombe ?
- Văd că-ți trăiești propriile aventuri. - Am greșit ! Voi fi pedepsită ?
Nici vorbă.
Vreau să ai aventuri. Vei deveni o bună regină.
- Cum ? - Așa vei înțelege cum e lumea
și când vei fi regină, vei avea puterea de a o face mai bună.
Acum dormi.
Vise frumoase, Isabelle.
- Lasă-mi una aprinsă. - Bine.
Acum dormi, fiule. Trebuie să fim pe câmpuri înainte de răsărit.
Tată, de unde știi că nu există uriașii ?
Nu știu.
Ochi invidioși privesc în jos la câmpuri fertile, la grase animale.
Uriașii promit : va veni ziua în care pe pământ ne vom întoarce.
De data asta vor lupta ca să triumfe
pe urmașii lui Erik cu plăcere să-i mănânce.
JACK, SPAIMA URIAȘILOR
10 ani mai târziu
Jack, când te întorci, după ce ai vândut calul, taie iarba.
- Crește mult. Ne acoperă casa. - O voi face, unchiule.
- Jack ! - Da, unchiule.
De data asta să fii atent.
Nu te uita așa la mine. Nu te-aș fi vândut, dar n-avem de ales.
Vând cal și căruță la un preț bun !
Le vând fără tragere de inimă. Cal și căruță.
Fee, Fi, Fo, Fumm ! De unde vine tunetul nu întreba !
De ce turmele au dispărut, de ce păsările renunță la cânt.
Întoarceți-vă degrabă la casele voastre, căci monștrii cutreieră tărâmul Britanniei.
Și-acum o întâmplare plină de haz. Să intre Erik cu frumoasa lui coroană.
- Salut, oameni buni ! Sunt Erik cel Mare ! - Salutare, Erik !
- Vreți să aflați cum am înfrânt uriașii ? - DA !
Din Gantua, pe sol, crăpă păstaia unui vrej de fasole lung și robust.
Și de acolo, unde omul nu poate ajunge, o ceată de uriași începu să coboare.
Ia uitați-vă ce avem aici !
Ești foarte frumoasă. Pot afla numele tău ?
- Nu e treaba dumitale. - A, da ! Ești una din alea rele.
Vino-ncoace. Pe asta de unde ai luat-o ?
- Îmi place. - Era a mamei mele.
Vă rog, lăsați-mă să plec.
- Ce mai aștepți ? Du-te după ea ! - Unde crezi că pleci ?
- Mai întâi să se termine spectacolul. - Luați-vă mâinile de pe mine !
Hei ! Hei ! Nu așa te comporți cu ...
o femeie.
Nu mă așteptam de la unul atât de beat. Acum lăsați fata să plece.
- Vă voi lăsa să plecați, poate. - Iertați-ne, d-le. Nu căutăm necazuri.
Bine.
Pentru că nu veți mai termina. Toți trei.
O grămadă de necazuri.
E cineva în spatele meu ?
- Cum te cheamă ? - Jack.
Te dor genunchii, Jack ?
Unde e căruța ?
Mi-ați văzut căruța ?
- Roderick ! Roderick ! - Ce este ?
- Majestatea Sa vrea să vă vadă ! - De ce ?
Prințesa iar a plecat.
Îi veți permite să se comporte așa când veți fi căsătoriți ?
Când vom fi căsătoriți, din partea mea se poate arunca de pe o stâncă.
Am alte planuri.
Roderick, de ce își rad așa monahii capul ?
Ca Dumnezeu să le lege mințile mai bine ?
Asta îmi place la dumneata, Wicke.
Sunteți determinat de o curiozitate insațiabilă.
Nu ! De asta nu era nevoie.
Mulțumesc cerului. E aici.
Închideți porțile, luați oameni și găsiți călugărul acela !
Din partea Marelui Cavaler din Cloister !
Aceste porți vor rămâne închise până voi găsi ceea ce caut.
Eu caut ...
Dacă nu ați furat nimic, nu aveți de ce vă face griji !
Tu, chelule ! Dă-ți gluga jos ! Să-ți văd chipul !
Opriți-vă, voi ! În genunchi !
Vând un cal. Ultima ocazie ! Fac o bun preț !
E un cal numai bun pentru căruță, dacă aveți vreuna.
- Îți dau 10 penny. - Zece ? Serios ?
E chestiune de viață și de moarte. Sunt în misiune.
- Afacerea e încheiată. - N-am bani cu mine acum,
dar avem la mănăstire.
Sunt sigur că sunteți onest și aș prefera să-l vând unui om al Bisericii, nu unui ...
măcelar, dar nu mă pot întoarce cu mâinile goale.
E foarte corect. Normal.
Pentru asta îți ofer o garanție.
- Boabe de fasole. - Nu sunt simple boabe de fasole.
Sunt relicve sacre. Vin dintr-un ev îndepărtat.
Mie mi se par obișnuite.
Sunt foarte prețioase pentru călugării din Cloister.
Valorează mai mult de 10 penny.
Orice s-ar întâmpla, du boabele la abație.
Dă-i-le schimonahului Puffin. Spune-i că te-a trimis fratele Egor.
- Îți vei avea banii. - Sunt doar niște boabe de fasole.
Boabele alea au puterea să schimbe lumea din jurul tău. Nu le pierde.
Și mai ales ...
nu le uda.
Călugărul !
Stai unde ești ! Nu te mișca !
Salutări, călugăre !
- Îmi pare rău, Elmont. - Pentru ce, prințesă ?
Nu aș vrea să vă fac probleme de fiecare dată, doar că ...
câteodată am nevoie să ies de aici.
Nu am cerut altceva pentru anii în care ți-am umplut burta, te-am îmbrăcat
și ți-am dat un acoperiș deasupra capului.
Iar tu cum mă răsplătești ? Cu fasole !
Mâine le voi duce la abație și le voi explica monahilor.
- Tu crezi povestea aia ? - Era un călugăr.
- Pentru că avea veșmântul ? - Da.
- Nu. - Călugării nu au bani.
Sunt călugări ! Omul acela te-a furat.
Jack, trebuie să te maturizezi ! Ești mare, ai 18 ani !
Eu nu sunt nemuritor. Într-o zi nu voi mai fi.
- Majestate ! - După cum observi, nu mă pot mișca.
- Pare o minciună. - Nu poți continua să mai fugi, Isabelle !
Dacă ți se întâmplă ceva ? Ești viitoarea regină a regatului.
Auzindu-vă ai zice că regele contează.
N-am mai spus așa ceva.
De ce să mă mărit cu unul care are de două ori vârsta mea
și pe care nu-l iubesc ? Scuzați, Roderick.
- Acesta e motivul ? - Majestatea Voastră, nu vă mișcați !
Eu fug pentru că refuzați să credeți că nu sunt o fragilă creatură
fără apărare.
Ești leită mama ta.
Exact ca taică-tu ! Cu capul printre nori. Un incapabil !
- Pot remedia, promit. - Nu, e prea târziu.
Nu mai ai ce remedia. Nu credeam că vom ajunge aici.
Voi vinde la piață lucrurile părinților tăi.
Cu ceea ce voi scoate o putem lungi câteva săptămâni.
Fără cal va trebui să merg toată noaptea ca să ajung.
Nu, nu le vinde ! Nu poți ! Nu sunt ale tale.
Calul era al meu. Chiar și căruța, mi se pare.
Jack, era o treabă simplă. Să vinzi carul, să cumperi paie
și să reparăm acoperișul.
E timpul să-ți iei în serios responsabilitățile.
Permiteți-mi să vă demonstrez cât sunt de responsabilă.
Lăsați-mă să-mi cunosc viitori supuși.
Lăsați-mă să umblu fără a trimite 10 gărzi după mine pentru a mă salva.
Majestatea Voastră !
Ziua în care am pierdut-o pe mama ta a fost cea mai tristă din viața mea.
Nu vreau să te pierd și pe tine.
Ziua cea mai tristă din viața mea a fost când l-am pierdut pe tatăl tău
din cauza ciumei, socotind și plaga pe care am moștenit-o de la el.
Dacă aș fi un prinț, mi-aș putea urma calea.
Mama îmi spunea că trebuie să mă mărit din dragoste și numai când va veni timpul.
Vă rog, tată, lăsați-mă să vă arăt ceea ce sunt în stare.
Ești prințesa și trebuie să rămâi în palat.
Te vei mărita cu Roderick, fără discuție !
Dacă regele dispune !
Isabelle !
- Așadar, ați stors ceva de la el ? - Nu, n-a deșertat sacul.
Te avertizez că te voi întreba o singură dată.
- Unde sunt boabele de fasole. - Trebuia să le lăsați îngropate unde erau.
Sunt fructul dăunător al Magiei Negre.
Când obscuritatea se va înfrupta din lumină, nu se va opri
până nu va înghiți soarele.
Să nu sperați că o veți guverna.
Nu vom permite să se întâmple. E legământul nostru în fața lui Dumnezeu.
E legământul vostru în fața lui Dumnezeu ? Mulțumesc.
Salută-L din partea mea.
Nu se întoarce. Chiar e un bătrân încăpățânat.
Fii calm, nu te speria !
Ce este ?
Bine, mă duc după el !
V-am văzut lumina.
M-am pierdut.
Poftiți, intrați.
Eu sunt Jack.
E o mare plăcere, Jack.
Ce faceți afară pe vremea asta îngrozitoare ?
Eram deja pe drum când s-a înrăutățit.
- Și ați văzut lumina mea ? - Da.
- Călătoriți singură ? - Deocamdată.
- O faceți mereu ? - Da.
- Ferma e a dvs ? - Da ! Nu ! Aproape.
Unchiul meu și cu mine suntem moștenitorii.
- Lucrăm singuri pământul. - Iar cărțile astea ?
- Sunt ale mele. - Neobișnuit pentru un țăran.
Haina face călugărul ?
- Ce vă place să citiți ? - Îmi plac aventurile.
În cărți sau în viață ?
Cât va trebui să stau aici, voi citi cărțile.
Semnul de pe fața dvs e fructul unei aventuri ?
O încăierare azi la piață.
- Pentru ce ? - Am vrut să apăr onoarea prințesei.
A prințesei ? Sigur nu ați citit în vreo carte ?
- Cum de știați că era prințesa ? - Nu știam.
Am văzut o femeie ce avea nevoie de ajutor.
Doar când au venit gărzile mi-am dat seama cine era.
S-a întâmplat totul atât de repede !
Nu i-aș reproșa, dacă nu și-ar aminti de mine.
- De ce fugiți ? - Cine a zis că fug de ceva ?
Probabil că am pierdut ceva, poate că sunt în căutarea unei aventuri.
Deocamdată, cursa dvs s-a oprit la lumina mea, alteță.
Vă rog, ridicați-vă.
- Credeți că sunt o nesăbuită. - Nu !
- Doar că ... azi la piață ... - Mulțumesc că mi-ați apărat onoarea.
Aș face-o din nou.
Dați-mi mantaua și ...
în așteptarea unei aventuri ...
- Uriașii din Gantua. - Tatăl meu mi-o citea mereu.
Mie mama îmi citea poveștile.
Vă urez să găsiți ce căutați, alteță !
Spune-mi Isabelle.
Isabelle.
Nu !
Ajutor, repede !
Jack, scoate-mă afară ! Jack, te rog !
- Jack, te-ai întors ? - O, nu, nu, nu !
- Ce ai ? Ce este ? - Înălțimea. Nu-mi plac înălțimile !
Stai acolo ! Vin !
E blocată !
Jack ! Ține-te !
NU ! NU !
De ce aveți brățara fiicei mele ?
În genunchi !
Nu ! Vă jur ! N-am furat-o !
A venit la mine, căutând adăpost. Am încercat s-o ajut, Majestate.
Apoi, însă ...
Însă ?
S-a întâmplat asta.
O clipă. Te recunosc. Ești cel din piață. Te cheamă Jack !
Ridicați-l !
Unde ar fi casa dumitale, Jack ?
Elmont, adună-ți cei mai buni oameni.
- Da, Sire. - Majestate, aș vrea să-l însoțesc.
Cu tot respectul, lord Roderick, misiunea va fi periculoasă.
Lăsați-o în seama oamenilor de arme.
Majestate, aș vrea să-mi arăt valoarea iubitei mele, cât și vouă.
Bine, dar aduceți-o acasă.
- Jack ! - Rămâi aici !
- Ce ai făcut ? - Cine e omul acela ?
E unchiul meu.
- Majestate, mă ofer voluntar. - Jack !
- Majestate, vă rog. - Atunci să mergem după soție și iubită.
Nu sunteți ...
Nu fiți imprudent. Tânărul acela trebuie să vină cu noi.
E unicul martor și ne va ajuta să facem elucidăm misterul.
- Majestatea voastră ... - Nu, Elmont, Roderick are dreptate.
V-ar putea fi de folos. Și acum plecați.
Fie ca Domnul să vă ajute să-mi aduceți fiica înapoi.
- Ce-ți închipui că ar fi sus ? - Nu sunt superstițios, Jack.
Eu nu-mi închipui niciodată, pur și simplu sunt pregătit pentru orice.
- De exemplu, să întâlnim uriași ? - Nu ! Nu e adevărat.
- Ți-e teamă de înălțime ? - Nu, de cădere.
- Atunci, să nu cazi. - Un bun sfat, sigur.
Să mergem, domnilor. Pornim !
Sper că nu te-ai alăturat nouă pentru a o impresiona pe prințesă.
- Poftim ? Nu ! - Bine,
pentru că ai ajunge inevitabil într-un punct mort.
Roderick e hotărât s-o ia de soție, iar legea interzice
căsătoria cu cineva din popor.
Mult noroc !
E rândul tău.
Curaj, Jack ! Ce crezi că e ? Haide !
- Vrei să te învăț un truc ? - Nu.
Când mi-e frică, îmi imaginez o mare felie de tort
ce plutește și se unduiește în fața mea.
- Grozav. - Mulțumesc.
Ca o recompensă ce te așteaptă și e acolo la îndemână.
Perfect.
- O poți vedea ? - Nu chiar.
Atunci, du-te și-o ia !
Crawe !
- Am murit ? - Nu, încă nu.
Ajutor !
Aici ! Aici ! A venit momentul să mai ușurăm încărcătură.
Ce faci ? Nu ! Te rog, nu !
Ce se întâmplă acolo ?
- Wicke, te rog ! - Îmi pare rău, băieți !
Roderick, ce s-a întâmplat ?
Frânghia s-a rupt !
Au căzut ! Au căzut cu toții !
- Isabelle ! - Uitați ce chestie !
Dacă nu e în casă, ar fi putut lua-o pe aici.
Dacă ar fi coborât, am fi întâlnit-o.
Nu a încercat să coboare. S-a dus mai sus.
- De ce s-o fi făcut ? - Poate că-i era frig sau foame.
Sau sete de aventură.
- Crawe, Bald. - Mulțumesc, d-le.
- E tot ce aveți ? - Restul a căzut cu oamenii mei.
Unde sunt boabele de fasole ?
- Milord ! - Doar trei persoane din Cloister
pot face să dispară careva.
Marele Cavaler, Marele Intendent și Consilierul regal personal.
Din păcate, pentru tine, eu sunt toate trei.
Dă-mi-le ! Haide !
Grăbește-te ! Și să n-aud niciun cuvânt sau tu și unchiul tău ...
- Crawe, ea a fost, nu ? - Sigur că ea a fost.
- Deșteaptă fată. - Isabelle.
Așa poate găsi calea de întoarcere.
Grăbiți-vă sau rămâneți în urmă !
- Poate a alunecat. - Da, poate au alunecat cu toții.
Un alt semn. E neterminat.
S-a întâmplat ceva aici.
Isabelle ! Isabelle !
Am un rău presentiment. Fata aia ...
Se ascunsese aici. Careva a capturat-o.
- De ce spui asta ? - Cartea pe care i-am dat-o.
- Uitați-vă și câte ramuri rupte sunt ! - Crawe !
Ceva enorm a scos-o. Are probleme.
Bald, du-te cu Wicke și Roderick. Cercetați culmile.
Noi continuăm pe aici. Nu luptați dacă nu sunteți constrânși.
Amintiți-vă că misiunea noastră este să salvăm prințesa.
Din acest moment să ținem cont că suntem pe un teritoriu ostil.
Și că poveștile spuse de părinții voștri sunt adevărate.
Mult noroc.
Îi este cuiva foame ?
- Elmont ! - Vin !
Elmont !
- Cuțitul ! - Nu ajung la el ! Ia-l tu !
Hai, băiete, taie !
Grăbește-te ! Mișcă-te !
- Elmont, scoate-ne de aici ! - Încerc. Vreți s-o faceți voi ?
Tai-o !
Crawe, ce era ?
Jack, coboară ! Coboară ! Mai repede ! Coboară !
Nu pot !
- Trebuie să-l ocolim. - Excelență, rămâneți să vă odihniți.
Voi merge pe coamă și voi căuta o cale, dacă există.
Apreciez grija. Mulțumesc.
O, uitați-vă ! E Isabelle ! O vedeți ? Acolo jos !
Unde ?
- V-am găsit, Alteță ! Venim acum ! - Unde ?
- Acolo jos ! - N-o văd.
- Roderick ! - Da ?
De ce urlă toți înainte să moară ? Nu cred că treaba asta poate ...
Pune-mă jos !
Tu crezi în Dumnezeu ?
- Răspunde ! - Da, cred.
- Ai vrea să-L întâlnești ? - Încă nu.
Atunci, răspunde-ne la întrebări !
Cum ai ajuns aici ?
Nu voi răspunde. Știu ce s-ar întâmpla dacă v-aș spune.
Și refuzul de a NU ne răspunde.
- Unde sunt ceilalți ? - Am venit singură.
Ne iei drept idioți ?
Dacă ai venit tu, mulți alții îți vor urma !
Tu ești o urmașă a lui Erik cel Groaznic. Mărturisește !
A lui Erik cel Mare.
A fost cu mult timp în urmă.
Am devenit o legendă ?
Am uitat trăsăturile chipului său.
Am uitat sunetul glasului său, dar nu vom uita niciodată
mirosul său urât.
Sângele ce vă curge prin vene vă trădează, Alteță !
Frații mei,
în sfârșit, oamenii s-au întors.
Sunt mai urâți decât îmi aminteam.
În venele lor curge sângele celui care ne-a ferecat aici.
- Erik cel Groaznic. - Bine ai venit.
De azi ne vom bucura de gustul dulce al răzbunării !
- Generale ! - Fi, bună treabă !
- Pune-ne jos ! - Ai răbdare, Crawe !
- Elmont, Crawe ! - Alteță !
- Prințesă ! - Ce drăguță reuniune de familie.
Nu cred că ne-am prezentat.
- Câți ați venit ? - Du-te dracului, uriașule !
Taci, Crawe !
Cum ați ajuns aici, sus ? Unde-i calea pentru coborâre ?
Sufocă-te cu oasele mele !
Nu !
- Ce se întâmplă aici ? - E vreme cinei !
Meniul zilei e carnea de om.
- Câți au venit ? - Au spus că trei.
- Trei ? Cum au reușit ? - Nu știu !
Poate că au zburat ca păsările.
Ba, nu ! Cum ar fi făcut ! Doar sunt proști.
Să mergem. Mai întâi aș vrea să mă distrez.
Cum ați ajuns aici ? Spune-ne !
Altfel o vom mânca și pe ea.
Nu, generale. Eu am găsit-o ! Dreptul de a o mânca e doar al meu !
Cunoaștem cu toții regulile vânătorii, Fumm !
- Pentru ea sunt alte reguli. - Ești un general care abuzează de putere !
Nu ești regele nostru !
Nu ! Adevărul e că titlul acela e dreptul meu !
- Fo, Fi ! - N-am avut de ales, generale Fallon.
Posedă ... posedă ... posedă coroana.
Da, coroana.
Făurită din aceleași material al inimilor voastre de piatră.
Legătura e foarte misterioasă.
Negarea coroanei înseamnă negarea existenței voastre.
De aceea ...
acum ...
vă vreau îngenunchiați.
Mai jos.
Încă puțin.
Roderick !
Ridică-te în picioare, generale !
- Prizonieri din Gantua ! - Excelent, Roderick ! Acum eliberează-ne !
Acum vorbesc cu uriașii.
Apropo, draga mea, nunta e anulată.
- Poftim ? - Spuneam ...
prizonieri din Gantua, vă aduc în dar libertatea.
În noaptea asta vom sărbători, dar mâine ne vom întoarce jos,
iar eu voi fi regele vostru.
Mai întâi vom cuceri regatul Cloister, apoi vecinii.
Cu timpul, vom verifica mitul vikingilor al unor tărâmuri de dincolo de ocean.
- Roderick, ești nebun ! - Da.
Se pare că puterea mi-a băgat-o direct în cap.
Trădător blestemat !
Cum spuneam, îmbrăcați armurile, ascuțiți săbiile,
pregătiți-vă cu toții pentru bătălie ! Vom ataca în zori !
- Lăsați-mă să plec ! - Taci !
Fii liniștită, prințesă, se va rezolva totul !
Jack !
Așadar ...
- Ești aici ! - Pari surprinsă !
Suntem deasupra norilor, iar ție ți-e frică de înălțime.
Nu mi-e teamă, doar că nu-mi plac marile înălțimi.
- Fee, Fi, Fo, Fumm ... - Eliberează-l pe Elmont.
Jack !
- Nu vă temeți, vă scot de aici. - Rezolvasem, Jack.
N-am fost atent doar o secundă. Am rezolvat.
Au ! Fii atent !
- Cuțitul ! - Luați-l !
L-am prins.
Elmont !
- Bună, mândruțo ! - Nu !
- Lasă-mă ! - Mi-au prins o ducesă odată.
Era rotunjoară ! Tu ești doar piele și os.
Mi s-a spus că ești prințesă. Te voi despica până la măduvă.
Omoară-l, Jack !
Excelentă treabă, Jack ! Ține !
Mulțumesc.
Veniți. Știu cum se iese de aici.
Unde-i Crawe ?
- Generale Entin. - La ordine, Sire.
- Credeți că ar trebui tăiat ? - N-am mai spus asta, Sire.
Nu vreau să știu ce ați spus, ci mai degrabă părerea dumitale.
Eu reflect asupra celor ce văd, Sire.
Când vedeți vrejul acela, ce vi se pare ?
O cale de urcare și una de coborâre.
Și mă rog, ca și oamenii mei, ca fiica voastră s-o găsească pe a doua.
Dar dacă altcineva ar coborî înaintea ei ?
Dacă s-ar întâmpla, nu ar exista om pe lume de la cel mai nobil la cel mai umil
dispus să fie rege.
Ești dezamăgit, generale !
Se pare că oamenii nu fac parte din meniu în seara asta.
- Tu ! - Eu ?
Nu, nu ! Tu !
Am o treabă pentru tine.
O priveliște unică, prietene.
- Ar trebui să oprească sângele. - Ce este ?
Coada șoricelului, o plantă ce crește oriunde.
Te va ajuta.
- Știi multe despre natură. - Trebuie. Lucrez pământul de o viață.
Eu doar l-am deținut.
Dacă n-aș fi fugit, nu s-ar mai fi întâmplat asta.
O prințesă e o ființă inutilă.
Dacă nu ai fi fugit, Roderick ar fi cucerit regatul prin trădare.
Prin fuga ta vei permite lui Cloister să se apere.
Nimeni nu e inutil, cu atât mai mult prințesa.
Trebuie să te întorci pentru că vei fi regină cândva
și vei avea puterea să schimbi în bine lumea.
Imaginează-ți câte lucruri drepte vei putea face.
Sunt cuvintele pe care mi le spunea mama.
- Nu mai sângerează ! - Bine.
- Pe unde o luăm acum, Jack ? - Urmăm calea apei.
Ne va duce la hotar.
- Aici e lăbuța lui Roderick. - L-a trimis aici să blocheze intrarea.
- Am o idee. - Care ?
Să trezim un gigant adormit.
Nu mi se pare o idee prea bună.
- E o idee proastă. - Ai mai ucis vreun gigant în trecut ?
Iar tu, dacă ai ucis unul, te crezi deja un expert ?
Mai înainte erai într-un cuptor.
Așadar, imediat ce se îndepărtează o luăm la fugă.
De ce mi se întâmplă numai mie ?
Ai reușit, Jack ! Ai reușit !
Da, să mergem !
Prințesă, Jack, mergeți ! Eu voi coborî imediat ce voi putea.
Poftim ?
- Nu, Elmont, plecăm împreună. - Nu plec fără coroana aia.
Misiunea era alta. S-o găsim pe prințesă și s-o aducem înapoi.
Du misiunea la capăt tu.
Du-o tatălui ei și lasă-l pe Roderick în seama mea.
- Da, dar ... - Ai mai ucis un om ?
Plecați.
Mulțumesc.
Ține.
Îți mulțumesc că mi-ai salvat viața.
- Acum ești unul de-ai noștri, Jack. - Sunt onorat.
- Promiteți-mi că vă veți întoarce. - Promit.
- Plecați. Plecați. - Isabelle, vino.
A căzut din cer !
Înapoi !
- Generale Entin. - Da.
Tăiați-l !
Dar ...
Legendele sunt adevărate. Pentru binele regatului, tăiați-l.
Trebuie să repet ?
Iartă-mă, Isabelle.
Uite luminile acelea ! Ce-or fi făcând ?
Sunt aprinse pentru noi. Ne așteaptă.
Mai am nevoie de două.
Halt !
Dați-vă la o parte ! Lăsați-mă să cobor aici.
- Alteță ! - Desigur, Majestate.
E timpul coborârii.
Ajutați-mă !
- Noul rege ne cere ajutorul. - Trebuie să-l aduceți înapoi.
Să mergem, fraților.
- Să ne apucăm de treabă ! - Sfărâmă tot !
Te credeai eroul în povestea asta ?
Nu știi că toți oamenii speră să devină eroi ?
Nu voi fi eroul, dar voi ști cum se termină !
Ajutor !
Ajutați-mă ! Ajutor !
Nu !
Închinați-vă regelui Fallon !
O, nu !
Ține-te !
Sire, repede !
Isabelle, ține-te bine !
Ești pregătită ?
Sări !
Jack, strânge-mă !
A fost mai bine decât am crezut.
Salvați-vă !
Isabelle ! Doamne, îți mulțumesc ! Credeam că te-am pierdut.
- Ceilalți ? Gărzile ? - Doar Elmont a scăpat.
A rămas sus pentru a-l înfrunta pe Roderick.
- De ce ? - Roderick v-a trădat, tată.
Avea coroana. Cea din legendă.
Și voia să-i folosească pe uriași pentru a cuceri Cloister.
Roderick ? I-aș fi încredințat regatul meu.
Și mai rău, i te-aș fi încredințat. Isabelle, îmi pare atât de rău !
- Nu mai contează acum ! - Ai de călărit până la castel.
- Ia-ți armura. - Unde e Jack ?
- Cine e Jack ? - Băiatul care a coborât cu mine.
- Cel care m-a salvat. - Tânărul fermier ?
Jack ! Am două vorbe pentru tine.
- Am trimis sus cei mai buni soldați. - Toți sunt eroi, Sire.
Da, dar tu mi-ai adus-o înapoi pe Isabelle.
Ca rege, știu cum să te răsplătesc.
Ca tată, n-aș putea s-o fac îndeajuns de bine.
Sunteți generos, Majestate. Nu puteam spera la mai mult.
Aceeași armură. E drăguță.
- Ești foarte frumoasă. - Mulțumesc.
Te așteaptă, dar ...
pentru a-ți aduce aminte de mine.
Nu-mi trebuie ajutor pentru a-mi aminti.
- Adio, Alteță. - Jack, ți-am mai spus ...
Isabelle, e timpul să plecăm.
Nu acum.
Ce ? Ce este ?
Sunteți pregătiți, frații mei ?
Vine, auziți ?
Iată tunetul ce va cutremura pământul.
Fee, Fi, Fo, Fumm !
Toți cu mine la "Înainte, jos !" !
- Să nu uiți, Fallon, prințesa e a mea. - La comanda ta.
Ce bine-mi pare să te văd !
Vin de departe. Am o poveste să-ți spun.
La ce te gândești ?
La nimic, tată.
În sfârșit ne-am întors acasă.
Vin uriașii !
Călugării nu mai bat clopotul de ...
Nu l-am mai auzit înainte.
Fugiți !
Jack !
- Jack ! - Ce strigă !
Uriașii ! Uriașii !
Prindeți oamenii !
Tată !
Dă-te la o parte !
Regele vine galopând !
- Podul va rămâne jos până la ordinul meu ! - Domnule !
Fierarii la posturi ! Vărsați uleiul !
Fiți pregătiți !
Așteptați ordinul !
Așteptați ordinul.
Să ardă uleiul !
- Ridicați podul ! - Stai !
Ridicați-l !
Fugi, băiete !
Grăbește-te, Jack !
Așteptați !
- Sări ! - Jack !
Artileria, înainte !
Țintiți !
Trageți !
- Și acum ? - Ia cârligul.
Grăbiți-vă, soldați ! Ridicați podul și blocați-l !
Nu-i va opri pentru mult timp.
Jack !
Isabelle !
Arcașii pe metereze !
- Prințesă ! - Elmont, ați scăpat !
- Jack, a fost cât pe ce ! - Da.
- Elmont ! - Majestate !
- Roderick ? - Roderick e mort.
- Coroana ? - Mă tem că e în mâna uriașilor.
Isabelle, în camerele mele e un tunel ce duce în turnul Cloister.
Vei găsi un far. Aprinde-l și avertizează celelalte regate.
Bazează-te pe noi, tată !
Jack, ai grijă de ea.
Haideți, oameni buni, trageți !
- Trageți, trageți ! - Ăștia trebuie eliminați !
Mai vreau alte brațe ca să tragă !
Oprește-te aici, Jack !
Vino cu mine.
- Ce este ? - O scurtătură.
- Către porți ! Haideți ! - Da, Majestate !
Grăbiți-vă !
Unde suntem ?
În vechiul cimitir al familiei regale.
Coridorul acesta trece pe sub cetate.
- Ne ascundeam când ne jucam. - Mulți strămoși.
- Da, știu. - Unul e profanat.
Da, nu sunt singura care știe jocul ăsta.
Trageți tare, fraților ! Nu vă este foame ?
- Rezistați ! - Trageți ! Trageți !
Cu putere ! Nu vreți să mâncați ? Trageți !
Duceți-l în fața porții sud ! Postați-l și încărcați-l !
Sunteți gata ! Țintiți în sus !
Lansați !
Trageți !
Toți la funii ! Trageți !
Încă !
Ce-ați aflat sus ? Uriașii nu au slăbiciuni ?
Cu toții !
Nu prea multe, nu.
- Parcă sunt la mine acasă. - Jack, haide !
Aștepți pe careva ?
Fugi !
Rezistați ! Nu slăbiți funiile !
Fixați-le din nou !
Nu slăbiți funiile !
Simt mirosul victoriei !
Mă ocup eu !
Feriți-vă !
Mirosul tău e slab, prințesă,
amestecat cu fum și mirosul de ars care umple aerul !
Dar putem oricum simți ...
frica.
Cât le place oamenilor să se imortalizeze !
Au impresia că sunt nemuritori !
- Fugi ! - Ea e a mea !
Jack, grăbește-te !
- Aici ia sfârșit stirpea ta, prințesă. - Pune-mă jos !
Jack, nu !
Cine ești ?
Mă cheamă Jack, monstrule !
Încearcă să nu te usuci când te înghit, păduche !
Jack !
Așa ! Încă o dată ! Sunt terminați !
Curaj, fraților ! Cu toții împreună !
Trage !
Închideți gratiile !
- Gărzi ! Duceți-i în loc sigur ! - Nu vă hazardați !
Retragerea ! Linie defensivă !
Mai în spate ! Nu cedați, oameni buni !
Bucurați-vă de miros, fraților !
- Nu salivați când tremură ? - Da !
Să-i ciopârțim ! Să le reducem statura !
Am pe careva în spatele meu ?
Se întoarse în Gantua hoarda cea sumbră
și boabele de fasole tăiate de spadă
Regele apoi vru abrogată legea ca fiica sa un nobil să ia.
Și într-o nuntă până dimineață Isabelle se mărită cu eroul fermier.
Ai sărit o parte. Ce se întâmplă mai înainte ?
Ce se întâmplă ? S-au curtat o perioadă și ...
Nu partea aia. Ce se întâmplă cu coroana ?
Nu ne-ai mai spus ce s-a întâmplat cu coroana.
- Coroana ? - Da, dar dacă uriașii s-ar întoarce ?
Fiți liniștiți că e bine păzită.
- Ne mai spui o dată povestea uriașilor ? - Iar ?
Bine, dar ajunge pentru azi.
Fee, Fi, Fo, Fumm ...
De unde vine tunetul nu întreba,
de ce turmele se pierd,
de ce păsările renunță la cânt.
Degrabă întoarceți-vă la ferma voastră,
căci monștri cutreieră prin Marea Britanie.
E tunetul de care ne temem ... Turmele de oi se ascund ...
Păsările nu mai cântă ...
- Cutreierăm Britannia ... - Sau într-o groapă ...
Ne vom ospăta cu oasele sale ...
- Și un cal ... - Iar el luă calul și fugi la târg ...
- Nu era o vacă ? - O vacă ?
Exact ! O vacă.
La târg întâlni un bătrân ce-l convinse să-i vândă vaca pe boabe de fasole magice.
- Ai spus că era o vacă și un bob de fasole. - Boabe de fasole magice.
- De unde știa ? - Păi, Jack nu era prea isteț ...
Tatăl său aruncă pe fereastră unul din boabele de fasole ...
Nu ! Mama sa a făcut-o ! Iar boabele erau trei.
Fie ! Mama lui a aruncat trei boabe de fasole de la fereastră.
Trei plante uriașe crescură până dincolo de nori ...
Monștrii cutreieră Britannia ...
După furtul bijuteriilor coroanei din abația din Westminster, în secolul 14,
guvernul englez le-a recuperat și le-a adus aici, în Turnul Londrei.
Aici au rămas în custodie permanentă. Bine, permiteți-mi să trec.
Acum vom continua cu Tower Green. Prin ce e faimos Tower Green ?
SFÂRȘIT